...továbbra Is tiltakoznak, hogy egy szexuális bűnöző éljen köztük.
- Michelle Bentley jelenti. - Köszönöm, Ricki A Woodward Court,
ez a csöndes, kertvárosi utca lett a csatározás központja
Ronald McGorvey visszatérte óta,
aki két évet ült kiskorú előtti közszeméremsértésért.
A minap egy Aggódó Szülők Bizottsága nevű szervezet
röplapokat kezdett osztogatni a környéken,
mely a "köztünk élő, veszélyes ragadozó"- ra hívja fel a figyelmet.
- Nem örülök, hogy a családom közelében él. – Felháborító!
Túl sok gyerek él errefelé ahhoz, hogy egy mutogatós Ideköltözzön!
Nem tartom jő ötletnek.
Idegesít, mi több, dühít. Zavarna, ha látnám az utcán.
Ez olyan, mintha egy alkoholista egy bárban dolgozna. Nem oda való.
Végzés tiltja, hogy McGorvey
50 méteren belül megközelítsen
bármilyen gyermekjátszóhelyet.
Sovány vigasz ez azoknak, akiknek a gyereke játszani, tanulni
erre a korábban nyugodt környékre jár, és akik a legjobbakat remélik,
de a legrosszabbra készülnek. Rick, tiéd a szól
APRÓ TITKOK
A férjemmel igazi spirituális élményben volt részünk.
- Épp egy wellnesskúrán voltunk. - Na, ne már! - Csak figyelj!
Cabóba mentünk vakációzni nyolc másik párral együtt,
és ott volt ez a maja nő, egy valóságos istennő...
Szeptemberre várja a gyerekét, és három hónapot akar kivenni.
Azt hiszi, újévkor már visszamehet dolgozni.
Ugyan már! Hat hónap múlva ő is itt ül majd mellettünk a padon.
Beth úgy szoktatta szobatisztaságra, hogy magával vitte a vécébe.
Ez furcsa.
- Én is ezt mondtam. - Tuti ödipuszos.
Minek úgy sietni? Bár amikor Christiant szoktattam a bilire,
kibontottam a pelusát, és akkorát kekszelt, mint egy felnőtt.
Udvarias mosollyal leplezve kétségbeesését,
Sarah arra koncentrált, hogy antropológusként gondolkozzon.
Mintha a tipikus kertvárosi nők viselkedését tanulmányozná.
- Nem vegák? - Ő maga nem volt tipikus kertvárosi nő.
Troy, hagyd abba!
Nemrég szexeltünk Paullal, és én közben elaludtam.
- Megesik. - Gondolom.
Mikor felébredtem, és bocsánatot kértem, azt mondta, észre se vette.
Tudod, mit kéne csinálnod? Tűzzetek ki egy fix időpontot.
Mi is így csináljuk. Keddenként este kilenckor.
"Akár akarod, akár nem"- gondolta Sarah a mászókák felé bámulva.
Lucy még egy ilyen kis játszótéren sem közeledett a többi gyerekhez.
Sarah nem Is nagyon tudta, minek járnak Ide. Kivéve, hogy megőrülne,
ha egész nap be lenne zárva ezzel a kiismerhetetlen törpével.
- Fél tizenegykor volt tízórai Idő. - Tízórai!
Ezt a szokást Mary Ann vezette be,
aki szerint a szigorú napirend nem csak az egészséges házasság kulcsa,
de a hatékony nevelésé Is.
Mami!
- Hol a kajám? - Sajnálom, kicsim. A mami nem találja.
- Otthon felejtettem. - Szegény!
- Már másodszor a héten! - Nehéz mindent megjegyezni.
- Rossz mami! - Nyugi! - Nem nyugszom meg! Enni akarok!
Na jó, figyelj! Egyszerűen nincs itt. Érted? Nézd meg te is!
Várj!
- Troy, add oda Lucynak a kekszed! - Nem!
- Troy Jonathan, kérem azt a kekszet! - De az az enyém!
- Ne feleselj! Felezz a húgoddal! - Troy ad neked kekszet. ÜIj oda!
- Nézd, az enyém mekkora! - Kösz, megmentetted az életem!
Ugyan már! Nem szeretem, ha így szenvedni látom.
Talán cédulát kéne ragasztanod az ajtóra, hogy indulás előtt lásd!
- Nekem bevált. - Igen. Kösz! Ez igazán hasznos tanács.
Nincs mit.
Oda nézz!
Te is rossz vagy.
- A Bálkirály! - Istenem, újra itt van!
Sarah követte a többiek tekintetét, hogy végre meglássa a Bálkirályt,
ezt a jóképű, titokzatos ifjú apát, aki hetekig kijárt a játszótérre,
majd váratlanul eltűnt.
Nem pihenni akarok, hanem repülőzni!
Hiánya űrt hagyott Theresa, Cheryl és Mary Ann érzelmi életében.
Alig telt el nap, hogy sóvárogva ne spekuláltak volna a távollétérőI
és arról, vajon visszatér-e.
Itt jövök, és nem férünk el mind a ketten, Dízel!
- Megint te győztél! - Utálom a gőzmozdonyokat!
Ha visszajövök, megcsíplek a csipeszemmel.
Ha én visszajövök, ledöngöllek a döngölőmmel!
- Mehet? - Ne csináld!
- Mindig te nyersz, Dízel! - Tudom!
- Hahó! - Megjött a mami!
A bohócsapka nagyon zavarta Bradet.
Aaron abban evett, játszott és aludt.
De amint az anyja belépett a házba, már nem kellett neki.
Mintha az egész nap addig csak értelmetlen színjáték lett volna.
Úgy látom, megsütött a nap. Apa megint elfelejtett bekenni.
Mit csinálsz?
Ez a teljes neve. Mit szeretsz benne a legjobban?
Szeretek átmenni hozzájuk.
- Azt hiszem, beadom a derekam, és veszek egy mobilt. - Tényleg?
Miért?
- Mert ha elmegyünk, nem tudlak elérni. - Elég volt?
Neked is van. Nem furcsa, hogy nekem nincs?
De, csak eddig sosem akartál.
Igen, tudom.
Van egy családi akció. Ingyen beszélhetünk.
Jó, de várjuk meg, hogy állunk a hónap végén!
Add a praclid!
Mint minden hétköznap este,
Kathy elküldte Bradet a könyvtárba, hogy készüljön az ügyvédi vizsgára.
De a férfi sosem jutott el a könyvtárig.
Brad hetek óta a gördeszkásokat bámulta. Volt, hogy egy órán át Is.
De soha egyetlen szóra se méltatták.
Annyi idős volt, mint ezek a fiúk, mikor az anyja meghalt.
Ez csúcs! Szép volt, öreg!
"Biztos én is ilyen voltam" - gondolta néha Brad. "Mint ők. "
BIZTONSÁGBAN VANNAK A GYEREKEl?
Szörnyű!
Ki kéne herélni! Sitty-sutty levágni!
Akkor nem kéne figyelmeztetnetek rá!
Tudjátok, mit? A péniszét ki is szögezhetnétek az iskolakapu fölé.
A többi perverznek.
- Szerinted ez vicces? - Hihetetlen, hogy egy mutogatóst kasztrálnátok!
A bátyám is mutogatta magát, amikor kamaszok voltunk.
A szobámban, az ebédlőben meg a kocsiban.
Mindig úgy csinálta, hogy csak én lássam.
- Nem szóltál róla senkinek? - Nem akartam bajba keverni.
Talán őt is ki kéne herélni.
Ez más. Ő nem zaklatott idegeneket.
Istenem! Ott van! Ennyi idő után, második napja zsinórban!
Hol a tűz?
- Talán szabadságolta magát. - MibőI?
- A Bálkirály-szerepbőI. - Piszkos munka, de csinálni kell.
Csukd be!
Már csukom is. Így ni!
Hintázzunk!
- Mi a foglalkozása? - Igazából sosem beszéltünk vele.
- Komolyan? - Még a nevét se tudjuk.
Azt mondtátok, sokat járt ide!
- De olyan kínos volt. - Zavarba hozott.
Reggel meg kellett fontolni, mit veszel fel. Sminkelni is kellett.
Fárasztó volt.
- Mami, lökj! - Jó!
Máris megyek!
Várj!
Öt dollár, ha megszerzed a számát!
- Hány éves a kislány? - Mondd meg ennek a kedves kisfiúnak, Lucy!
Hároméves vagyok.
A nagyim New Jerseyben lakik. És nincs úszómedencéje.
- Szeretsz úszni? - Utálom a cápákat, mert felfalnak!
Ne hallgasson rá! Majdnem mindennap a városi uszodába járunk.
- Egyébként Brad vagyok. - Sarah.
- Gyakran járnak ide? - Nem, csak az utóbbi pár héten.
Inkább a Harrisre megyünk, ahol nagy famászókák és a csúszda van.
Onnan nem messze bérelünk egy házat.
- Az a fagyiskocsi sose megy el! Kész rémálom! - Nekem mondja?
Maga az első, aki itt szóba áll velem.
Zavarba hozza őket.
Vagy úgy! Nyilván nem sok apát látnak erre hétköznap.
- Ne udvariaskodjon! Kérdezzen bátran! - Mit?
Hogy az, aki a családban a kalapot viseli, mivel foglalkozik.
- Rendben. Mit csinál a felesége? - Dokumentumfilmeket.
- Mint Michael Moore? - Mint a közszolgálati tévé.
Csodálatra méltó, hogy itt van.
Miért ne lehetne egy apa a fő gondviselő?
Két éve végeztem a jogon, de az ügyvédi vizsgán fennakadtam.
Kétszer is megbuktam.
Talán nem akar ügyvéd lenni.
Gondoltam, még egyszer nekifutok.
Ha elhasalok, kénytelen leszek valami mást kezdeni az életemmel.
Igaz, koma?
Sarah meghökkent Brad vallomásától,
hogy látszólag mennyire nem szégyellte a kudarcát.
A legtöbb férfi nem ilyen. A férje, Richard semmiképp sem.
Vajon Brad mindig ilyen közvetlen volt?
Egy kicsit magányosnak tűnt.
Az érdeklődés legapróbb jelére kiöntötte a szívét,
akárcsak a Sarah által Ismert kismamák java.
Láttam a babakocsijukat.
- Még egy gyerekük van? - Nem, csak kiárusításon vettük a kocsit.
A pluszülés jól jön a sörnek.
Lucy nem tűri a gyerekülést.
Mindenhová gyalog járunk. Három sarok, az félóra, hacsak nem cipelem.
- Elég volt, papa! - Biztos? Nemrég jöttünk!
- De most elég volt! - Rendben, akkor figyelem! Mehet?
Egy... kettő... három!
- Várjon! Minden rendben? - Kösz! - Nincs mit!
Miközben nézte, ahogy Brad letérdel a fia elé,
Sarah-n hirtelen gyötrő szomorúság lett úrrá.
"Ne menj el! - gondolta. - Ne hagyj itt a többiekkel!"
- Örülök, hogy beszélgettünk. - Én is! Várjon!
Jöjjön ide! Csak...
Jöjjön csak!
Látja ott azokat a nőket? Ne nézzen oda!
- Tudja, minek nevezik? - Minek?
- Bálkirálynak. - Jézusom! Tényleg?
Bóknak szánják. Maga fontos szereplője a képzeletüknek.
Egyikük öt dollárba fogadott velem, hogy nem szerzem meg a számát.
Öt dollárba?
- Risztelünk? - Beszélhetünk róla.
- Nem muszáj az igazi számának lennie. - Az más. Van egy tolla?
Szuper! A francba! Nincs.
- Hát akkor... - Ne! Várjon! Tudja, mi lenne igazán mókás?
- Ha megölelne. - Gondolja?
Nem bánom. Jöjjön!
Szűzanyám!
Akarja sokkolni őket?
Igen.
Nahát!
- Isabelle, gyere ide! - Azonnal indulunk!
- Azt hiszem, bejött. - Szerintem is.
Nagyon örültem.
Nem kell hisztizni. Elmegyünk.
Szépen hazamegyünk. Jól van. Gyerünk! Minden rendben.
A lányod nyilván sokat tanult ebbőI.
Bradnek hívják, ügyvéd, és nagyon kedves.
Az elmúlt napokban Sarah nem bírt másra gondolni, csak a Bálkirályra
és arra a furcsa közjátékra, ami a játszótéren történt.
Se szégyent, se bűntudatot nem érzett, csupán zavarodottságot,
mintha ufók rabolták volna el,
akik pár óra után sértetlenül elengedték.
Ahogy már oly sokszor mostanában,
Brad gondolatban újraélte a csókot a hintánál.
Még mindig hihetetlennek tűnt, hogy megtörtént
a sok nő és gyerek előtt.
Aaront különösen foglalkoztatták a látottak.
- Miért ölelted meg azt a nénit? - Megmutatom Bozóval.
A felnőttek néha játékosan így jelzik, hogy barátok.
- Azt mondod: "Szia, barátom!" - Aaron kétkedve hallgatta.
Másnap visszamentek a játszótérre, de nem volt ott senki.
Sarah az uszodába se ment el.
Bár Brad emlékezett rá, hogy mondta, délutánonként oda járnak.
Úgy tűnt, nem számít, hogy Sarah nem Is az esete, és nem Is csinos.
Legalábbis Kathyhez viszonyítva, akinek hosszú lába van,
csillogó haja
és tökéletes melle.
Sarah alacsony volt, fiús,
és Brad meglátása szerint túl bozontos a szemöldöke.
Mindennek ellenére mégis úgy sétált aznap a karjaiba,
mintha Brad egy rég elfeledett, titkos vágyát váltaná valóra.
Hé, te perverz!
Igen, te, te perverz! Odavagy a kisfiúkért, igaz?
- Larry? - Naná hogy Larry, baszki!
- Ne is viccelj ezzel! - Sietsz?
Igazából tanulnom kéne.
- A jövő hónapban vizsgázom. - Tavaly nem vizsgáztál?
De.
- Érted, mekkora sikerrel. - Jobb ötletem van. Szállj be!
Gyerünk, gyerünk!
Megfognád ezeket? Próbáld nem összegyűrni!
Benne vagy a bizottságban?
Én vagyok a bizottság!
- Nem kis feladat. - Ja.
Nem vagy már főállású rendőr?
Kivettem egy kis szabit.
Tudod, mit kéne ezzel a patkánnyal csinálni? Egyszerűen kiherélném!
Egyszer s mindenkorra. Nem?
De.
Jól nézel ki.
Edzeni jársz?
Fekvőtámaszokat és felüléseket csinálok, meg néha futok.
A fiúk örülni fognak.
Milyen fiúk?
- Nem semmi! - Jól fest.
De nem olyan szuper. Mintha betonon játszanál. Várj!
Beszélnünk kell a bizottságról, Dewayne! Díjaznám, ha támogatnád.
Már mondtam, hogy mi kimaradunk ebbőI a szarságból.
Játszani jövünk ide. Hagyj ezzel békén!
Értem. Fiúk! Ide hozzám!
Mozogjatok!
- Hadd mutassam be az új irányítónkat! - Irányító?
- Csak ne legyen puhapöcsű. - Játszott az egyetemen.
Lemaradtam egy körrel. Kik vagytok, fiúk?
- A Guardians. - Rendőrök.
- Üdv a Megyei Futballbajnokságban! - Passzolgassunk!
Brad várta, hogy győzzön a józan esze. Számos kifogással élhetett.
De olyan jő volt a fényben állni!
Hasonló érzés töltötte el, mint mielőtt megcsókolta Sarah-t.
Mintha egy izgalmas, új lehetőséget nyújtó világ tárult volna elé.
Rendben, csak hadd melegítsek be!
- Beállni! - Majd én fedezem!
Gyerünk, gyerünk!
Mi az istent csinálsz? Utólag löktél el!
Ez nem a "Futottak Még" Liga.
Te rohadt köcsög! Te nevezed magad irányítónak?
Én nem itt lakom!
Mit csinálsz?
Mi az? Mit dudálsz?
Hadd tudja a tetű, hogy rajta tartom a szemem!
A francba!
Semmi keresnivalónk itt, Larry.
Ez nem ezen múlik.
Joanie szerint megzakkantam,
és ha lenne melóm, nem járnék erre hatszor egy nap. De tudod, mit?
Valahogy mintha ez volna a melóm.
A kesztyűtartóban találsz egy guriga szigszalagot. Kivennéd?
Drágám!
Szia!
Hol voltál?
- Uramisten, mi történt? - Beléptem.
Az Aggódó Szülők Bizottságába.
Röplapokat osztogattunk arról a féregrőI.
És fociztunk is a fiúkkal.
- Ilyen későn? - Ez egy esti bajnokság.
- Szóval rendszeresen eljársz majd? - Csak egyszer egy héten.
Miután végeztem a tanulással a könyvtárban. Nem bánod?
- Kik ezek a fiúk? - Emlékszel Larry Hedgesre?
Az a fickó az ikrekkel. Ő szervezi.
Azt hittem, nem bírod.
Nem rossz arc. A bizottság meg tök értelmes dolog.
Elég ijesztő, hogy egy ilyen gáz muksó lakik a játszótér közelében.
Tudom. Belegondolni se szeretek.
Lezuhanyozol?
Brad sietve tusolt, mert a szex ritka reménye csillant fel Kathyvel.
"Épp erre van szükségem!"
"Hogy megfeledkezzek a csőkrőI."
- Kérlek, ne! - Ezt megbeszéltük már. Ideje, hogy egyedül aludjon.
- Tudom, de olyan békés. - A saját ágyában is az lesz.
De annyira hiányzik!
- Unom, hogy arra ébredek, amikor pofán rúg! - Olyan édes a lába!
Nézz rá! Most nézz rá!
- Helyes kis krampusz. - Tökéletes.
Jó éjszakát!
A Hillcrest 2. Impozáns ház volt.
Sarah mégis vegyes érzelmekkel viseltetett Iránta.
Itt semmibe sem volt beleszólása.
Az anyósa hagyományozta rájuk.
A bútorok Richard első házasságából maradtak.
Mire Sarah Idekerült, Richard már nem lelkesedett az átrendezésért,
így Sarah mindent hagyott a régiben, kivéve a magának kikövetelt szobát,
amelyet fokozatosan a régi énje darabjaival népesített be.
Sosem akarta Lucyt Idegenre bízni.
Mesélj!
- Mindjárt! - ÜIhetek az öledbe?
Azt mondtam, mindjárt. Addig nézd a tévét!
Nem tudta, miért ilyen makacs.
Igazság szerint délutánonként szüntelenül az Időt leste,
elkeseredetten várta, hogy a férje hazaérjen,
és végre legyen Ideje magára egy kicsit. De erre se számíthatott.
- Indulhatunk? - Várnál pár percet?
Sajnos Richard elbarikádozta magát odafent, valami munkát fejez be.
Sebaj, úgyis van egy meglepim valakinek.
- Ma olyan, akár az ördög. Nem aludt délután. - Szegénykém!
Inkább szegény anyja!
Hahó! Van egy helyes kislány ebben a házban?
Istenem!
- Nézd, mit találtam! - Egy babzsákkutyust!
- Igazán nem kellett volna, Jean. - Gazdit kellett keresnem neki.
És ismerek egy kislányt, akinek kellett egy kutya.
Sarah kezdett dühös lenni. Egész nap csak a fitneszsétáját várta.
Ezt Richard Is tudta.
De ha valamire megtanította őt az élet,
hát arra, hogy dőreség ellenállni a saját vágyainknak.
Jól tudta, mit szólnának az emberek, ha most látnák.
Ugyanazt, mintha megtudnák, hogy Ray, a szomszéd transzvesztita.
Vagy hogy Ted Idegen homokosokkal kefél országúti pihenőkben.
"Ami kell, az kell"- gondolta Richard. "Nemigen tehetünk róla. "
Tizenegy hónapja, egy cégnek végzett kutatás közben bukkant a honlapra.
Tárva nyitva állt az ajtaja.
Mégis ráklikkelt.
- Kúrós Kay - RAJONGÓl KLUB
További tudnivalók
Épp belemerült a felfedezésébe, amikor Ted bekopogott.
Hozzak valami ebédet?
Lazán, de sebesen eltüntette Kúrős Kayt a monitorról.
- Egy csirkés Cézár-salátát kérek. - Majd visszatért a napi munkához.
Richardnak csak hónapokkal később jutott újra eszébe az a honlap.
- Tehetek még valamit? - Nem.
Menj haza, én még átfutom a mailjeimet.
Ne maradj túl soká, mert kihűI a vacsorád!
Kúrős Kay az utóbbi időben gonddá vált.
Richard túl gyakran gondolt rá,
és órákon át bámulta a fotóit.
Kay mutatványainak némelyike bizarrnak, sőt taszítónak tűnt.
Konyhai eszközökre és spatulákra gerjedt,
vagy kislánynak öltözve lufikkal játszott.
De ki volt Richard, hogy elítélje?
Bármilyen közel is érezte magát néha Kayhez,
bármennyire is hitte, hogy ismeri, mégsem szabadult a kínos ténytőI,
hogy számára a nő csupán digitális képként létezik.
JÓ MULATÁST!
SZIA, RICHARD! NAP ÉS MÓKA... HŰ, DE TÜZES!
A bugyival próbálta megoldani a gondot, hátha pár szippantás segít
hamarabb visszatérnie a valós életébe, ahol a felesége várta,
akinek a türelme percenként fogyott.
Végeztél már? Szeretnék végre sétálni menni.
- Kopoghattál volna! - Kopogtam.
Beszélnünk kell!
Szörnyen csendes vagy ma. Minden rendben?
Tessék? Igen.
Holnap nélkülem kell sétálnod. Könyvklubos találkozóm lesz.
Biztos, hogy jól vagy?
Igen. Bocsáss meg! Azt hiszem, csak elfáradtam egy kicsit.
- Na, és mit olvastok? - A Bűn és bűnhődést.
- Elég fajsúlyos egy könyvklubba. - Néha pezsdítő vitáink vannak.
Gyere el legközelebb! A Bovaryné lesz. Lehetsz a kishúgom.
- A húgod? - Próbálunk fiatalabbakat is bevonni.
Őket hívjuk kishúgnak.
Nem tudom, Jean.
Az egyetemen olvastam a Bovarynét. Elég nőgyűlölő szöveg.
- Érdekes nézőpont. El kéne jönnöd. - Még meggondolom.
Akkor én mennék is. Valaki vár az ajtó előtt. Majd hívlak, jó?
Szia!
Nahát!
Istenem! Micsoda meglepetés! Azóta nem láttalak, hogy...
- Remélem, nem haragszol. A férjed mondta, hogy máris jössz. - Ugyan!
Örülök, hogy látlak. Istenem!
- Megkínálhatlak valamivel? - Nem maradok soká, csak szólni akartam.
Tudod, az a perverz.
- A játszótér körül bringázott, és figyelte a gyerekeket. - Jézusom!
- A rendőrség tud róla? - Tehetetlenek. Nem szeg törvényt.
Szerintem megvárják, amíg megöl valakit.
- Gondoltam, nem árt, ha tudod. - Köszönöm, kedves tőled.
- Főzök neked egy teát. - Bocsáss meg, de azt hiszem, inkább ne!
Nem akartam megcsókolni.
Nem is tudom, hogy történt.
Mennem kell, Mike még aggódni fog.
- Akarod megbeszélni? - Fáradt vagyok.
Brad! Nézd át, légy szíves!
Tényleg szükséged van ezekre?
FÉRFIFITNESZ KÉPES SPORTMAGAZIN
KISMAMAMAGAZIN
Halló?
Szia!
Nem, még alszik.
Igen, épp most bogarászom.
Nem, azt hiszem, megleszek nélkülük.
Rendben. Szia!
TENGERRE FEL!
Halló?
Rendelést szeretnék feladni.
Pierce. Sarah. Mrs.
A piros fürdőruha a 29. oldalon.
A hasleszorítós, nyakpántos.
A méretem?
10-es? 8-as? Mármint azt hiszem.
8- as.
Bemenjünk a medencébe? Van kedved?
Egyik... másik...
- Papa, bemehetek a medencébe? - Egy pillanat, jó?
Így ni!
- Mama, pisilnem kell! - Pisilj a vízbe!
Ki akarok menni a vécére!
Komolyan?
Na jó, gyere!
Jól van, mehetünk?
Szárnyakat ki!
Én irányítok!
- Maga az? - Igen. Jó napot!
Remélem, nem zavarjuk. Lucynak jobb árnyékban, mert érzékeny a bőre.
Csak nyugodtan!
- Örülök, hogy újra látom. - Én is.
- Kérsz inni? - Elnézést! Bekenné a hátam?
- Hogyne, persze. - Kösz!
Kérem.
Lekötelez!
Ugyan!
Nem érdekes, csak...
- Lucy, köszönj a kisfiúnak a térrőI! - Szia!
Emlékszel rá?
A strandolás szokássá vált.
Nap mint nap együtt ültek az árnyékban, Ismerkedtek egymással.
Más lehetőség híján Aaron és Lucy Is törékeny barátságot kötött.
Brad és Sarah néha gyereket cserélt.
"Mama szerint a papának igaza van. Idegenekkel nem jó szóba állni. "
Sarah évek óta nem érezte magát ilyen jól.
De mindig ott volt benne az érintés utáni vágy. Hogy Brad megérintse.
Amilyen heves volt ez a vágy,
ugyanannyira vágyott a nyilvánosság előtt vállalt
ártatlan kapcsolat megőrzésére Is.
Így hát beletörődött az alkuba. A melankolikus kézfogásba négykor,
cserébe ezért a kis gyepfoltért, némi naptejért és a társaságért.
Még egy boldog napért a medencénél.
Vacsorára ne legyen tészta! Túl sok tésztát eszünk!
- Azt hittem, ízlik a főztöm. - Igen. Épp ez a gond.
Nemsokára eladhatom a fenekem reklámfelületnek.
Kösz, de mennem kell. Kilenckor interjúm lesz.
- Azt hittem, ma már vágni fogsz. - Én is.
Van a család történetében valami, ami nagyon megfogott.
Az apát...
m- e-g-ö-I-t-é-k.
Egy bombatámadás során. Egy kisfiú maradt utána.
A minap beszéltem az anyával.
Nem tudja, mi lesz velük karácsonykor.
- Istenem, el tudom képzelni! - Nem errőI van szó...
A nő nem tudja, folytassa-e azt a hagyományt, amit az apával kezdtek.
A férfinak az volt a szokása, hogy mindig furcsa ajándékokat kért.
Az egyik évben búvárfelszerelést, a másikban alpinistafelszerelést.
Nem félt semmit kipróbálni.
Ha új dolgokat próbált ki, úgy érezte, sokkal elevenebb.
Mennem kell. Majd jövök.
Hagyd őket kezdeni, aztán lehagyjuk őket! Rendicsek?
Nagyon meleg van.
Igen, nagy a pára.
Este futballedzésem lesz. Felér majd egy szaunával.
Vigyázzon az olasz fickóval!
- Mi is a neve? - Correnti? - Ő.
Ne feledje, mit művelt a térdével!
Legyen óvatos, Brad!
Majd vigyázok.
Megígéri?
Igen, ígérem.
Szórványos záporokat jósoltak. De sehol egy esőfelhő.
- Adj egy kis nasipénzt, anya! - Nem, kincsem, már nassoltatok.
Örökké csak édességet akarnak enni!
Jaj, ne!
Ez ő!
Az istenit!
Jézusom, ez ő!
- Benn a medencében. - Úristen!
- Hoyt, hozd ki őket! - Istenem, ez ő!
Miért rohannak a medencéhez?
Brooke? Jake?
Dale, azonnal gyere ide!
Ki a medencébőI!
Hol a húgod?
Ki ez a bácsi, anya?
Mit csinált?
Félek!
A rendőr bácsik miért vannak itt?
Egy bácsi jegy nélkül jött be, és megkérik, hogy menjen haza.
Mr. McGorvey! Jobban tenné, ha kijönne.
Közel ment hozzád az a bácsi? Biztos, hogy nem?
Jöjjön ki, uram!
Csak hűsölni próbáltam egy kicsit!
Gyerünk! Jöjjön!
Figyelem! Tudják, mit jelent ez a hang!
Ki a medencébőI!
Siessetek! Nyomás! Mindenkit küldjetek ki onnan!
Viszlát holnap!
- Kézben viszi? Tegye a kocsiba! - Azt nem tűri!
Lucy, szeretnél beülni a kocsiba? Tolhatlak? Úgy tűnik, nem ellenzi.
Nem esünk útba.
- Ugye, nem baj, Aaron? - Futás!
Jöjjenek be! Nem mehet haza ilyen viharban!
- Tegye le Lucy szobájában! - Jó.
Ez elképesztő! Lucy amúgy sosem alszik.
Aaron két órán belül nem ébred fel.
De még előtte le kell venni róla a hálóinget, vagy örök harag lesz!
- Szép lakás. - Úgy találja?
- Richard egész jól keres. - Mit is csinál?
Hazudik.
- Helyezze magát kényelembe! - Még tönkretenném a bútort.
Beteszem a holmikat a szárítóba, és hozok törülközőt.
Lázra gyúlt szívem.
Furdal a lelkiismeret?
- Nem. - Engem igen. Pocsékul érzem magam.
Fiam?
Aludj jól!
May tudta, nem jő, ha egy felnőtt férfi az anyjával él.
Ha nincs semmilyen hobbija. Mintha még mindig börtönben volna.
Barátnőre volt szüksége. May úgy döntött, segít neki keríteni egyet.
Négyhasábnyi magányos nő van itt, és csak néhány férfi.
Ez növeli az esélyeidet.
Miért ne akarna az egyik nő egy ilyen kedves emberrel találkozni?
- Nem vagyok kedves. - Elkövettél valami rosszat,
de ettőI nem vagy rossz ember.
- Pszichoszexuális rendellenességem van. - De már jobban vagy.
- Különben nem engedtek volna ki. - Kénytelenek voltak kiengedni.
Ha egy korban hozzád közelebb álló barátnőt találnál,
talán ritkábban lenne bűnös késztetésed.
Nem vágyom korombéli barátnőre, anya! Bár vágynék!
Mi lesz veled, ha én már nem leszek? Ki viseli majd gondodat?
Mi a baj?
- Talán beteg vagy? - Öreg vagyok, nem fogok örökké élni.
Ki főz majd rád? Ki mosogat el?
- Tudok mosogatni. - Egy tányért se mostál el soha.
- Ha muszáj lenne, megcsinálnám. Nem vagyok hülye! - Nem hát!
Te egy csoda vagy, Ronnie!
Mind azok vagyunk. Tudod, miért?
Emberek vagyunk, nap mint nap tesszük a dolgunkat,
és közben végig tudjuk, mindnyájan tudjuk,
hogy a szeretett tárgyainkat,
a szívünknek kedves embereket
bármikor elvehetik tőIünk.
Úgy élünk, hogy ezt tudjuk,
mégis csinálunk mindent tovább.
Az állatoknál ez nem így van.
Nem azt kérem, hogy nősülj meg, Ronnie!
- Csak adj fel egy hirdetést, a többit meglátjuk. - Rendben.
Ha ez boldoggá tesz, nem bánom, de csak egy randi erejéig.
- Kedves a mosolyod. Miért ne kezdjük ezzel? - Mi van még?
Mindent megeszel. Sose panaszkodsz.
- Ezen kívül? - Igyekszel a formád visszanyerni. Edzed magad.
Várj csak, fiatalúr! Ha már úgyis biciklizni mész, fel is adhatod.
GONOSZ
Gyere, csináljuk újra!
Rendben.
Pokoli a hőség itt fenn!
- A mosókonyha miért nem jó? - Nincs matrac.
Gyere, feküdj le!
- Ideges vagy, ugye? - Micsoda? Mire célzol?
A meccsre.
Ne izgulj, nagyszerű leszel!
Tudja fene. Tíz éve nem játszottam.
Azelőtt ez volt az életem.
Aztán amikor abbahagytam, egyszerűen befejeztem. Nem is hiányzott.
Most, hogy újra játszom,
úgy érzem, mintha...
Nem is tudom.
Felélénkültél.
Igen.
Az jó. Így is kell érezned.
Igazad van.
Csak eltompultam egy ideje.
Igen.
Kezet!
- Érmét! - Fej!
Ez bizony fej.
- Nyomás! - Mehet!
- Szia, anya! Felvertelek? - Nem, szívem. Jól vagy?
- Igen, jól vagyok. - Nem úgy hangzott.
- Semmi baj, csak gondoltam, felhívlak. - Hát, szervusz!
- Hogy van a kis krampusz? - Jól. Épp itt alszik mellettem. Tündéri.
- Hol van Brad? - Nincs itthon.
- Ilyen soká nyitva tart a könyvtár? - Nem ott van.
A haverjaival futballozik.
- Emlékszel, amikor apád golfozni kezdett? - Ő nem olyan, mint apa.
- Mind egyformák, szívem. - Hát, ő nem olyan!
Rengeteget dolgozol. Hallgass ide!
Szemmel tartanám a fiúkat, míg távol vagy, hogy kerüljék a bajt.
Akarod, hogy meglátogassalak? Aggódom miattatok.
- Mi lesz, ha Brad megint megbukik? - Nem fog megbukni.
Legutóbb is ezt mondtad.
- Na, és hogy álltok pénzzel? - Jól.
Küldök neked egy kis dugipénzt. Nem gond, és boldogan segítek.
Anya, kérlek!
A francba!
Bár a Guardians vesztett 26 ponttal,
Brad furcsa vidámságot érzett a meccs után a bárban.
A zsaruk újfajta tisztelettel néztek rá.
Nem volt próbaidős többé, befogadták a csapatba.
- Vodka és Advil. - Ha minden kötél szakad, fordulj dr. Danielshez!
A haveroknak csak Jack. Igyunk a doktorra!
- Tessék, Larry! - Egészségünkre!
Csak hozok egy széket.
Gyere, épp megkínáltunk egy kupicával!
Pocsék voltam a pályán ma este.
Csalódást okoztam az egész csapatnak.
Lomha vagyok, és kövér. Hagytam, hogy az a srác lesöpörjön.
Ugyan már! Végig szabálytalankodott.
Joanie elhagyott.
Az anyjához költözött a srácokkal.
- Ez nagyon durva, Larry! - Megérdemeltem a nagy pofámmal.
Rohadt kurvának neveztem. A kölykök előtt.
De miért?
Nem tudom. Rossz kedvem volt, vagy ilyesmi.
Most cseszhetem.
Hé, hallottál a perverz fazonról? Elment úszni a városi uszodába.
- Micsoda? KitőI hallottad? - SenkitőI. Én magam láttam.
- Amikor az a nagy hőség volt. - De hisz ott hemzsegnek a gyerekek!
- Az én fiaim is oda járnak! - Nyugi! Akkor egyszer jött csak.
- Többé nem jön. Elvitték a zsaruk. - Mégis kik? A csapatból valaki?
- Nem. - Biztos?
- A csapatból ment ki valaki? Igen vagy nem? - Mondom, hogy nem!
Jézusom, az a rohadt kis féreg!
Larry, lassíts! Menj lassabban, Larry!
- Most mi van? - Ronnie itthon van?
- Hagyja őt békén! - Beszélni akarunk vele.
- Ez az én házam, én fizetem rá a jelzálogot, én mondom meg... - Ronnie!
- Told le azt a perverz segged ide! - Hívom a rendőrséget!
- Kapva kapnak a molesztálókon. - Hagyd csak! Segíthetek?
- Te csak menj fel! - Hagyd már! Érti. Hazamehetünk.
Ide hallgass, te szarházi! Tartsd távol magad a strandtól!
Agresszív barom!
Az én Ronnie-m sose tenne olyat, mint ez itt!
Az a szegény gyerek az áruházban.
Azzal is mit csinált!
Larry!
- Mire célzott a nő? - Ne tégy úgy, mintha nem tudnád!
Mindenki tudja.
Nézd, őszintén, semmit sem tudok.
Emlékszem, hogy pár évvel ezelőtt rebesgettek valamit, de...
Valami lövöldözésrőI egy áruházban.
Ennyi. Ez minden. Akkoriban még nem is ismertelek.
Ne haragudj!
Bocs!
Semmi baj.
A központ szólt a lövöldözésrőI.
A szolgálatomból még tíz perc volt hátra. Tíz perc, és mással történik.
Még mindig látom a fiú arcát, ahogy bámul.
Igen, de baleset volt.
Próbáltad megfékezni a bűnözőt,
- és a fiú kereszttűzbe került. - Nem, pánikba estem.
Nem volt ott egy lövöldöző sem. Csak a fiú.
Antoine Harrisnek hívták.
13 éves korához képest nagy volt. Jó gyerek.
Tréfára vette, és a barátja felé hadonászott egy gázpisztollyal.
Egy kedvenc filmjük részletét adták elő.
Egy eladónő távolról látta, és hívta a 911-et.
Jézusom, ez rettenetes!
- Nem lehetett tudni. Akár valódi is lehetett volna. - De nem az volt.
A szülei...
Nekem kellett...
Basszus!
Poszttraumás stressz-szindrómát diagnosztizáltak nálam hárman is.
Így aztán leszereltem.
Nem bírtam tovább a melót.
- Miért nem kezdtél valami máshoz? - Például? Vezessek targoncát?
- Visszamehetnél tanulni. - Imádtam a munkám.
Nem akarok mást csinálni.
Elgondolkoztál már a nemzetbiztonság kifejezésen?
Mármint úgy igazán?
Aznap, amikor megtudtad, hogy a papádat megölték Irakban,
emlékszel arra a napra? Tudsz beszélni róla?
Nem zaklat fel, ha errőI beszélsz?
Miután azok az emberek eljöttek, hogy elmondják a mamámnak,
én sírtam,
de ő nem.
Csak felment a szobájába, és
lekapta a párnákat az ágyról.
Egy ollóval szétvágta őket.
Tele lett a szoba tollal.
EttőI biztosan megijedtél.
- Nem. A koronát próbálta megkeresni. - A koronát?
Azt a benyomatot, amit akkor hagy valaki, ha sokáig alszik egy párnán.
A papámnak két koronája volt.
Itt állj meg!
- Éhes vagy? - Nem.
Nem baj, ha én ebédelek?
Nem. Menj csak!
Brad!
Drágám! Ott vagy?
Vedd fel! Tudom, hogy ott vagy. Aaron ilyenkor alszik.
Na jó, nyilván elmentetek valahová.
Puszit nektek! Szia!
De bizony!
- Nem biztos, hogy itt a helyem. - Ne butáskodj! Meglátod, jó lesz.
- Nem te leszel az egyetlen kishúg ma este. - Az jó.
Egy pohár bort?
Volt, akinek tetszett a könyv? Mert én utáltam. Olyan lehangoló!
Két férfival megcsalja a férjét, elszórja a pénzt, és megöli magát.
Muszáj nekem ezt olvasni?
Hát, sok jó leíró rész van benne.
Lehangolónak kell lennie. Elvégre ez tragédia.
Egy tragikus fogyatékosság tette tönkre Bovarynét.
- Éspedig? - A vaksága. Nem látta, hogy a férfiak csak kihasználják.
Ő csak egy kis romantikára vágyott. Ezért nem hibáztathatjuk.
A nők választási lehetőségeirőI szól. Akkoriban nem sok volt nekik.
Vagy apácák, vagy feleségek lehettek. És kész.
- Vagy prostituáltak. - Bovarynénak volt választása.
Választhatta volna, hogy nem csalja meg a férjét.
Üdítő volt egy a szexualitását visszakövetelő nőrőI olvasni végre.
- Így célzol arra, hogy egy lotyó volt? - Bovaryné nem lotyó.
Ő a nyugati irodalom egyik kiemelkedő alakja.
Rajtam kifogott némelyik szexuális utalás. Például ez:
"A tartózkodás és megfontoltság utolsó foszlányait is feladta. "
"A férfi szolgalelkűvé és romlottá formálta át. "
- Tudja valaki, hogy ez mit jelent? - Azt, hogy egy lotyó.
- Talán a pasi megkötözi, vagy mi? - Anális szex.
Ezt mindenki értette, csak én nem?
Most beszéljünk másról!
Nagyon kíváncsi vagyok, hogy a másik húgunknak mi a véleménye.
Nem biztos, hogy mindenki tudja, de Sarah doktorált angol irodalomból.
Csak kisdoktorim van. A disszertációt sosem írtam meg.
Akkor is sokkal jobban értesz hozzá bármelyikünknél.
Megértem a könyvvel kapcsolatos érzéseidet. Nekem se tetszett.
Amikor az egyetemen olvastam, Bovaryné ostobának tűnt.
A rossz férfihoz megy hozzá, egyik hülyeséget csinálja a másik után.
De amikor most olvastam, egyszerűen beleszerettem.
A nő csapdában van, de választhat.
Elfogadja a boldogtalanságát, vagy küzd ellene.
És ő a küzdelmet választja.
Szép kis küzdelem! Minden pasival, aki köszön neki, ágyba bújik.
Nos, végül elbukik, de
ez olyan szép, és a lázadása hősies.
A professzorom azzal gyilkolt, hogy
a maga furcsa módján Emma Bovary feminista.
- Szép! Szóval ha valaki megcsalja a férjét, az feminista? - Nem.
Nem a megcsalás teszi. Hanem a vágy.
Az alternatíva utáni vágy,
és a boldogtalan élet elutasítása.
Talán nem értettem meg a könyvet.
Olyan szánalmasnak tűnik az a nő!
Csinos?
Ki?
A feleséged.
Semmiért alázza le magát.
- Egyszerű a kérdés. - Csinos. Muszáj ezt most megbeszélni?
Komolyan azt hitte, hogy ez a férfi elszökik vele?
Valószínűleg.
Mennyire csinos?
Észbontóan.
Túlbecsülik a szépséget, Sarah.
Brad ezt vigasznak szánta.
De hajnali háromkor épp az ellenkező hatást érte el vele.
Volt egy észbontóan szép felesége,
aki most épp mellette aludt.
Csak akinek a szépsége magától értetődő,
az mondhat ilyen butaságot.
Méghozzá komolyan.
Sarah nehezen viselte a hétvégéket. 48 órás börtönbüntetések.
Megszakítják a boldog hétköznapok folyamát.
Sarah néha hagyta, hogy elsodorják a jövőrőI szőtt ábrándjai,
melyek eltértek jelenlegi életétőI.
Ott nyíltan szerethették egymást Braddel,
és csak egymással kellett elszámolniuk.
"Megtörténhet"- gondolta Sarah. "Meg kell történnie. "
Mert nem volt biztos benne, hogy még sokáig bírna így élni.
- Nyisd ki a szád! Így! - Nem akarom!
De nyitva kell lennie! Nyisd ki a szád!
Ez belemegy a szádba.
Nyisd ki a szád, halacska! Éhes vagy. Éhes vagy.
Nem éhes a halacska?
Jól vagy?
Igen, jól.
- Hát te? - Remekül!
Hogy telt a hétvégéd?
Tényleg tudni akarod? Szarul!
- És a tied? - Szörnyű volt.
- Igazán? - Igen.
Lementünk a partra, de Kathyvel egész idő alatt csak veszekedtünk.
Tényleg?
Igen, a szokásos éves vitánk volt
az ügyvédi vizsgáról, mintha az életünk függne tőle.
- Ess túl rajta, és jobban leszel! - Igen, csak ez az egész...
Szerdán bevonatozom, és kezdődik a kétnapos tortúra.
- Ráadásul át se megyek. - Menni fog.
Nem, nem fog sikerülni.
Ki se nyitottam a könyvet.
Hiányoztál.
Te is nekem.
Ne tedd le!
Mit?
A vizsgát. Hagyd ki!
El kéne mennünk valahová. Tudod, csak egy éjszakára.
Richard péntekig nem lesz itthon, és biztos találok bébicsőszt.
Nem, ezt nem tehetem. Muszáj levizsgáznom.
- Most jó! - Így jó?
Jó előérzetem van.
Azt hiszem, veszek is egy üveg pezsgőt, és behűtöm,
hadd ünnepeljünk, ha megjön a jó hír.
Ne éld bele magad!
Volt már ilyen.
De most máshogy lesz, érzem!
Hihetetlen!
Ez az első igazi randi randink. Úgy értem, gyerekek nélkül.
- Mi volt Lucyval? Nem sírt? - Dehogy! Viccelsz?
Ahogy Jean megérkezett, szinte kituszkolt az ajtón.
Gondoltam, csinálhatnánk valami szépet.
Annyi minden van itt.
Készíthetnénk...
képkeretet.
Vagy...
egy ékszerdobozt.
Vagy...
egy kalapot.
A maminak csináljunk valamit!
Rendben.
Hagyd abba!
Ronnie, várj már! Így ni!
Jól nézel ki. A nő nem fog csalódni.
Várd ki, míg meghallja a múltamat!
Kétlem, hogy ezzel kéne kezdened. Miért nem maradsz a csevegésnél?
- És ha valaki felismer? - Elég valószínűtlen.
Egy haverhilli étteremben foglaltam asztalt.
Sheila?
- Sheila? - Tessék!
Nem ízlik az étel?
De. Finom.
Említette még a házban, hogy gyógyszert szed.
- Mit szed? - Többfélét. Főként pszichotropikus szereket.
Szóval ideg-összeroppanása volt?
- Harmadéves koromban. - Olyan fiatalon?
- Mi történt? - Nem nagyon tudom.
Az ember nem kap csak úgy idegösszeomlást.
- Valaminek okoznia kellett. - Nyilván.
De az egyetem előtt jól voltam.
Talán a stressz okozta, hogy önellátó lettem,
talán felborult az agyam kémiai egyensúlya.
Mindegyik pszichiáter mást mond.
Az egyik például, dr. Farris,
azt mondta, kiskoromban biztosan szexuálisan molesztáltak.
Mikor tagadtam, azt mondta, hogy elnyomom az emlékét.
Persze. És aztán mi történt?
- Abbahagyta az iskolát? - Nem azonnal.
Anyám azt akarta, hogy forduljak az egyetem tanácsadó központjához.
Ők elintézték ennyivel.
- Egy csettintéssel mindent rendbe akartak hozni. - Tudom, milyen az.
Igazán?
Igen.
Úgy vélték, lediplomázhatok, férjhez mehetek és szülhetek,
akár a nővéreim, de én nem tudok gyerekekrőI gondoskodni.
Jobbára még magamról sem tudok gondoskodni. És ki venne el?
Maga nem olyan rossz.
Tessék?!
Nem olyan rossz.
Hat éve nem volt igazi barátom, a második összeomlásom óta.
Egy távolsági buszon történt a dolog...
- Becsomagoljam? - Nem, köszönöm!
De, csomagolja be! Hazaviszem.
Kérnek desszertet?
Sheila, kíván valami finomat?
Álljunk meg egy kicsit! A következő sarkon balra.
Oltsa el a lámpát!
Kellemes este volt.
A legutolsó randevúmon, tudja, mit csinált a pasas?
Lelépett.
Felállt, hogy kimegy a mosdóba, és soha többé nem jött vissza.
Otthagyott a számlával.
El se köszönt, és fel se hívott, hogy elnézést kérjen.
Amúgy se volt az esetem az a nagymenő könyvelő.
Egy szupernormális fazon nem akar egy zakkanttal járni.
De maga kedves embernek látszik.
Nem ajánlom, hogy beárulj!
Hallod?
Ajánlom, hogy hallgass, vagy véged!
- Na? - Mi van?
- A vizsga, te lökött! Hogy sikerült? - Jól.
Nem szóltál haza az este. Aggódtam.
Azt hiszem, jól jönne egy mobil.
ISTEN HOZOTT, MAMI
Nézd csak, ki van itt!
Jaj, köszönöm! Megmentetted az életem!
- Na, milyen volt a szobatársaddal? - Szuper!
Köszönöm, hogy így az utolsó percben is vállaltad!
- Hadd fizessem ki az idődet! - Nem kell.
De, ragaszkodom hozzá.
Kérlek, ne!
- Kerestek? - Nem telefonált senki.
- Lucy az ágyadon alszik. Mozgalmas napunk volt. - Az remek!
Minden rendben, Jean?
Igen. Lucy csodás gyerek!
Mami?
- Mami? - Tessék!
Jössz már?
- Mutatnék valamit. - Mit?
Van egy meglepim.
Egy pillanat, és megyek, jó?
Brad!
Brad?
Aaron mesélt nekem az új kis barátjáról, Lucyról.
Helyes kislány lehet.
Milyen az anyja?
Egész kedves, azt hiszem.
Még a nevére sem emlékszem.
Nem Sarah?
Sarah?
Sarah, a strandról.
A lányát Lucynak hívják.
Ja, hogy Lucy mamája! Tényleg. Elfelejtettem. Sarah-nak hívják.
Aaron biztosan nagyon örülne, ha átjönnének vacsorára.
Tőlem!
Szóval, a reklámszakmában van?
Nem, ez gyakori félreértés.
Márkamarketinggel, és nem reklámmal foglalkozom. Ez egész más.
Richard a cég egyik feje.
Az ügyfelek hozzám jönnek, ha egy új terméket akarnak bevezetni.
Mint például azok, akik pár hete jártak nálam.
Kínai étteremláncot akarnak nyitni. Miközben ott beszélgettünk,
körülnéztem, és észrevettem, hogy egy kínai sincs köztük.
- Honnan jöttek? - Tapló tőkések voltak Tennessee-bőI.
Azt hiszik, a kínai éttermeikkel átverhetik az átlagamerikai bunkót.
Istenem!
- Ez isteni! - Ugye? Brad fantasztikus szakács.
Láttátok a fickóval azt a röplapot, amivel kitapétázták a várost?
- Sturm und Drang a mi kis békés városkánkban. - Igen, kész őrület.
- Miért engednek ki egy ilyen patkányt? - Az üldözői se különbek.
- Ezt hogy érted? - Hallottam, hogy valaki befestékszórózta a házát.
- Tüzet gyújtottak a verandáján, meg ilyenek. - Tudják, ki tette?
Valami exzsaru. Az, aki lelőtte azt a srácot az áruházban.
- Kétlem, hogy ő lett volna. - Elfogult vagy, mert a barátod.
Brad vele együtt tagja az Aggódó Szülők Bizottságának.
Nem is tudtam!
Játszom a focicsapatában. Megkért, hogy osszak ki pár röplapot.
Benne van a csapatodban? Sose mondtad!
Tudjátok, mi a különös? Sose láttam ezt a McGorveyt.
- De láttuk. - Nem láttuk.
Te nem, de Brad meg én igen. Egyszer a strandon, emlékszel?
Igen, teljesen kiment a fejembőI!
Mi történt?
A szexuális feszültség csalóka dolog, de Kathy érzékeny volt rá.
Mintha egy hajszálnyival elcsavartak volna egy gombot,
és hirtelen oly tisztán szólalt meg egy adó, hogy majd hanyatt vágta.
Amint tudatosodott benne a kapcsolatuk,
nem értette, hogy nem vette eddig észre.
Kathy leejtette a villáját,
hátha sikerül rajtakapnia Bradet és Sarah-t az asztal alatt.
De tévedett.
Megkérték, hogy távozzon, és ő elment. Nem tűnt ijesztőnek.
- Jelentéktelen ügy volt. - Teljesen hétköznapi a fickó.
Kathy, jól vagy?
Igen. Egy pillanat!
Brad meggyőzte magát, hogy jól sikerült az este.
Hogy sikerült Sarah-val elaltatniuk Kathy gyanakvását. Átmenetileg.
Hisz Kathy nem vádolta semmivel.
Nem úgy viselkedett, mintha bármit észrevett volna.
Nagyon örülök, hogy átjöttek.
- Jó éjszakát! - Jó éjszakát!
Két nap múlva azonban az anyósa meglepetésszerűen beállított
előre meg nem határozott Időre.
Attól fogva mindenhová elkísérte Bradet és Aaront.
A játszótérre.
A szupermarketba.
És a strandra.
Sziasztok!
A legrosszabb a strand volt.
Bár a focimeccsel Is fenyegetőzött egész héten,
Brad anyósa az utolsó percben úgy döntött, nem megy.
- Na, jössz? - Szeretnék elmenni, de fáradt vagyok.
- Biztos? Szívesen látunk! - Nem, menj csak!
Eleget ugráltattatok engem Aaronnal délután.
- Úgy látszik, egyedül mész. - Értem jöttek!
- Mikor jössz haza? - Nem tudom.
- Elég későn. - Légy óvatos! És kerüld a balhét!
Bősz becsvágyról susog a szél. Győzelem Illata van a levegőben.
Sokan vagyunk itt a nyári zöld mezőn.
Öt vereséggel a Guardians kullogott hátul a megyei bajnokságban.
A pénzügyi negyed ifjú titánjai, a Controllers négyet nyert eddig,
és olyan robbanékonyan támadtak, hogy 40-50 pontot Is kaszáltak.
De a kezdőrúgástól fogva ez a szedett-vedett rendőrcsapat
saját számolásba kezdett.
A Controllersé volt az első gól,
miután a Guardians térfelén megszerezték a labdát
a második negyed végén.
A Guardians hamar egyenlített.
Szisztematikusan törtek előre egy 80 yardos támadással.
Majd újra a Controllers vezetett.
Egy perc volt hátra, hárompontos hátrányban
elúszni látszottak a Guardians reményei.
Ez volt az utolsó esélyük. A saját 35-ösükrőI Indulva.
Igen!
Istenem!
Brad?
- Mit akarsz? - Mindenki ránk vár a bárban! Jössz?
Menj előre, majd utánatok megyek!
- De jössz, ugye? Ünnepelnünk kell! - Ott leszek!
- Megígéred? - Az istenért! Most mondtam!
- Van, aki elhozzon? - Van.
Egy hideg sörrel várlak!
- Most már menj haza! - Csak még öt perc! Megígérte, hogy eljön.
Nem érdekel, mit ígért, be akarok zárni! Told kifelé a segged!
Most!
Mikor felnéztem, és megláttalak,
hát az egyszerűen... hűha!
Hál' istennek eljöttél!
Nem akarok hazamenni. Itt akarok maradni örökre.
Tényleg! Először érzem úgy, hogy bármit képes vagyok megtenni.
- Mi lesz ennek a vége? - Mi? Ezt hogy érted?
Ez nem valóságos, Brad.
- Micsoda? - Hát ez. Rossz és bizarr.
Meddig bujkálunk még? Már nem bírom tovább.
Ne mondd ezt!
- Amíg tudom, hogy ez van köztünk. - Mi van köztünk? Mi ez?
Nézd, ha az a vacsora nálatok bármire is utalt, akkor arra,
hogy egész boldognak tűnsz a feleségeddel. Az életetek tökéletes...
Elég!
Szökjünk el!
Mi?
Nem mondod komolyan.
Te hiszel bennem.
Na, kérlek! Elmegyünk, és kibogozzuk ezt a dolgot.
Nem is bizarr.
A gyerekek jól megvannak.
Tudom, ennél többön múlik ez, de... Szökjünk el!
Kérlek! Kérlek, Sarah!
Uramisten!
Te tényleg komolyan gondolod!
Igen.
Hát jó.
Igen!
Rohadt Brad! A tököm tele van vele! Tőlem fel is fordulhat ezután.
Nem is szeretem. Egy lúzer.
Ő dobta a gólt. Miért nem jött el? Mert én blokkoltam?
Röhejes. Ezért nincs itt. Kurvára zavarná, ha látna.
Hogy lehet bárkit is szeretni ebben a tetves városban?!
Ébresztő! Ébresztő!
- Hová tették az eszüket? - Jól van, felébredtem.
Nyissák ki a szemüket! Húzzák ki a fejüket a homokból!
Az átkozott fejünket?
Hát nem szeretik a gyerekeiket? Nem akarják megóvni őket a gonosztól?
Woodward Court! Egy istenverte perverz alak él köztetek!
Nyissátok már ki a szemeteket! Óvjátok, mentsétek meg a gyermekeket!
Ébredjetek fel!
- Ocsúdjatok! - Te csak maradj bent!
Nyissátok már ki a szemeteket! Mentsétek meg a gyermekeket!
Te mocskos gazember! Takarodj a kertembőI!
Mi a fenének képzeled magad? Mr. Erkölcsnek?
Ki a perverzekkel Woodward Courtból!
- Azt hiszed, te vagy az Isten? Messze nem! - Sosem állítottam.
- Gyilkos! Megölted a fiút. - Nem igaz! Vegyen fel valamit!
Nyakon lőtted. Olvastam az újságban.
A szentségit! Add ide!
Adod ide?
- Menjen! Frászt hoz a srácaimra. - Jönnek a rendőrök.
Törje is őket a frász! Egy perverz alakkal szemben laknak.
Istenem! Mrs. McGorvey! Jól van?
May!
- Hívjuk a mentőket! - Karen! Azonnal hívj mentőt!
Máris!
- May! - Basszus! Már csak ez hiányzott.
Úgy üvöltött, hogy felriadtak.
Elnézést, Mr. McGoorvey! Fel kell tennem néhány kérdést.
14.35.
Az infláció megfékezésének érdekében
tizedszer emelték fel tegnap a rövid lejáratú kamatokat.
Általában az infláció és az áremelkedés együtt jár...
Tejeskávét?
Köszönöm!
Anya.
Nekem is.
Most pihen.
Vissza! Elhallgass!
Nyugi!
Viheti.
Mr. McGorvey?
Sajnos rossz hírt kell közölnöm.
Van, akivel elintézheti a temetést?
Nem gond. A kórháznak van egy listája. Abból ajánlhatunk.
Elmondom, mi hogy lesz.
Az édesanyja holtteste még vagy három órát az ágyában marad.
Általában három órát várunk,
de szükség esetén lehet több is, kívánságtól függően.
Ez nem gond.
Ha értesítenie kell valakit, családtagot, barátokat,
ők is búcsút vehetnek az elhunyttól, míg le nem viszik,
hogy előkészítsék elszállításra.
Van bármilyen kérdése?
Bármi, amiben segíthetek?
Nincs.
Ne feledje elvinni az édesanyja holmiját, mielőtt távozik tőIünk!
Már csak ezt az elszállítási engedélyt kell aláírnia.
Kérlek, légy jó fiú!
Aaron!
Szia, öcsipók! Ébredj fel!
Levennéd a sapkát a kedvemért?
Csak egy kicsit!
Dühös vagy rám, apa?
Dehogyis!
Csak azt akarom, hogy tudd, nagyon szeretlek.
És semmi olyat nem tennék, amivel fájdalmat okozok. Érted?
Igen.
Most alhatsz tovább!
Siess! Menjünk!
Nem ülök a gyerekülésbe!
- Nem ülök a gyerekülésbe! - De igenis beleülsz az ülésbe!
Nem ülök a gyerekülésbe!
Na jó, nem kell beleülnöd, elég, ha bemászol. Inkább le a földre!
Húzódj le, és maradj is ott!
Különben a mamit letartóztatják! Maradj lent, jó?
- Mama, haza akarok menni! - Igen.
Máris. Amint Brad ideért.
Ronnie!
Uramisten!
Csá, haver! Hová tepersz?
Ez karaj!
- Ász vagy, öreg! - Ne már!
- Nem próbálod meg? - Rajta! Meglátjuk, mi lesz.
Meg vagytok húzatva!
Nem fontos, milyen lesz, csak gurulj!
Gyere már! Hol késel?
Segíthetek?
Meghalt...
Meghalt.
Ki?
Ki halt meg?
A mamám. Meghalt a mamám.
Részvétem.
Ő szeretett engem.
Ő volt az egyetlen.
Mami meghalt.
Lucy!
Mássz be az ülésre! Mássz be!
Nyugodj meg, mami!
Ne haragudj! Annyira sajnálom!
Menjünk haza?
Brad, hallasz engem?
Ne mozogj, már jön a mentő!
Jézusom! Mi történt velem?
A kölykök szerint öt perce nem voltál magadnál.
- Majdnem bejött! - Ász voltál, haver!
- Király volt a szólód! - Húzódjanak hátrébb!
Te csak maradj veszteg, jó?
Hé, bratyó! Tessék!
Ez kiesett a zsebedbőI.
Már nem kell.
Hé, Dwayne!
- Felhívnád a feleségem? - Persze, haver!
Annyira sajnálom, Ronnie!
Komolyan.
Nem akartam, hogy ilyesmi történjen.
Jól vagy?
Jaj, ne!
- Most már jó leszek. - Úristen!
Tarts ki!
Nem hagyom, hogy bármi történjen veled!
Te csak tarts ki, pajtás! Jó?
A legvadabb álmaiban sem
gondolta Larry, hogy még egyszer ilyen helyzetben lesz,
ahol minden perc számít.
Ma este életet menthet.
Tudta, hogy Ronnie rosszat tett a múltban.
De Larry is.
A múltat nem lehet megváltoztatni.
De a jövő még lehet más történet.
És valahol el kell kezdődnie.